![](https://maijastinakahlos.net/wp-content/uploads/2021/07/seitsemanunikekoa.jpg)
Huomenna, unikeonpäivänä selviää perheen unikeko. Päivän kunniaksi julkaisen uudestaan blogaukseni vuodelta 2012.
Päivään on liittynyt erilaisia kansanuskomuksia ja hokemia, kuten: se joka nukkuu pitkään unikeonpäivänä, on unelias koko vuoden. Ja: jos unikeonpäivänä sataa, sataa sitten seitsemän viikkoa yhtä menoa.
Seitsemän on se tavallinen maaginen luku. Tässä seitsemän viittaa myös tarinan seitsemään unikekoon, joiden muistoksi päivää on vietetty. Kristillisen legendan mukaan seitsemän efesolaista nuorukaista pakeni keisari Deciuksen (keisarina 249-251) vainoa ja vetäytyi luolaan, jonne he sitten nukahtivat. He heräsivät vasta kristityn keisarin Theodosius II:n aikana (keisarina 408-450).
Unikekojen tarinan on kertonut mm. Gregorius Toursilainen 500-luvulla (Passio septem dormientium apud Ephesum). Gregoriuksen aikana ja myöhemminkin seitsemään unikekoon (kuten moniin muihinkin hahmoihin) liittyi uskomuksia. Esimerkiksi seitsemään unikekoon vedottiin monissa parannusloitsuissa. Eräässä tekstissä parannuskeinoksi painajaisia ja kuumeilua vastaan tarjotaan seuraavaa: seitsemän unikeon nimet kirjoitetaan seitsemän ehtoollisleivän päälle, potilaan pään päällä lauletaan loitsua, ja neitsyt sitoo leivät niskan ympärille. (Tämä ja monta muuta mielenkiintoista reseptiä selviää Valerie Flintin The Rise of Magic in Early Medieval Europe, 1991).
![](https://maijastinakahlos.net/wp-content/plugins/lazy-load/images/1x1.trans.gif)
Unikeko on myös tämä viehättävä jyrsijä (Glis glis). Myös saksan ’Siebenschläfer’ ja ruotsin ’sjusovare’ viittaavat antiikin seitsemään unikekoon. Sen sijaan englannin ’edible dormouse’ tai ’fat dormouse’ viittaa siihen, että unikekoa on kasvatettu ja syöty suurena herkkuna. Näin tekivät jo antiikin roomalaiset.